Nu te lipi ! Nu te lipi !
Uh, ce gătești, Marguerite ?
Nu băga în seama fumul, este perfect normal.
Unde e fum este și foc.
Ouă, șuncă, pâine prăjită. Așa cum îți place.
Foarte bine.
Pare delicios.
Dumnezeule ! Ce-i cu fumul ăsta ?
Micul dejun.
Oh, da, desigur.
Marguerite, arată fantastic.
Cu Malone plecat să se găsească
și Veronica care încă lipsește, doar eu mai gătesc aici !
Dar, mâncați, băieți și bucurați-vă. Am terminat pe ziua de azi.
Am niște reacții pe care trebuie să le monitorizez în laborator.
Îmi iau mâncarea cu mine.
Și apoi ce ?
S-ar putea să nu te prea pricepi la gătit,
dar efortul tău este cu siguranță de apreciat.
Ce fel de compliment este ăsta ?
Îmi pare rău, Marguerite, Ești un bucătar minunat.
La naiba, chiar și cei mai mari bucătari din Europa ard câteodată pâinea, nu-i așa ?
Este un pic mai bine.
Îți voi spune ceva.
Voi găti eu în seara asta și tu mă critici, da ?
Știi că nu mă plâng când gătești tu.
Oh ! E adevărat. Dar nici nu mănânci.
Pterodactyl la cuptor, raptor fiert. Ce festin vom avea !
Sună deja dezgustător !
Oh, nici eu n-aș mânca așa ceva !
Bărbatul care a îmblânzit-o pe Marguerite Krux...
Merită o medalie...
La naiba, unii nu se învăță minte niciodată.
Roxy, băiete, ai făcut-o iar !
Cine ești ? Ce vrei ?
M-ai înșelat pentru ultima oară, John Roxton.
La începutul secolului trecut,
un grup de exploratori merg să caute o lume preistorică.
Motivați de ambiție,
de dorințe secrete,
de setea de aventură
și de căutarea unei povești extraordinare,
ei se împrietenesc cu o frumusețe neîmblânzită.
Blocați pe un tărâm ciudat și sălbatic,
fiecare zi înseamnă căutarea disperată o unei căi de ieșire din...
LUMEA DISPĂRUTĂ
Traducerea și adaptarea : LuiGeluS bzn1965@yahoo.ca
SFÂRȘITUL JOCULUI
Nu ! Nu mă poți lua.
Sunt încă în viață.
Tocmai aceasta este problema.
Ce... ?
Ce fel de truc mai este și acesta ?
Eu sunt moartea și aici este teritoriul meu.
Oh, înțeleg,
dar eu nu cred că aparțin acestui loc.
Și dacă asta are legătură cu acei războinici,
ei bine, i-am învins cinstit. - Într-adevăr.
Dar pe mine nu mă vei mai învinge.
- Vom vedea. - Nu poți pleca !
La naiba, ești mai puternică decât pari !
- Nu ai nici o scăpare. - Sunt mort ?
- Asta încerci să-mi spui ? - Nu încă.
Dar vei fi atunci când jocul se va termina.
Jocul ? Uite, nu joc nimic cu tine !
Oh, eu cred că o vei face.
Nu este doar viața ta care atârnă în balanță,
ci și viața prietenilor tăi.
Îi poți lăsa pe prietenii mei în pace ?
Tu și prietenii tăi mi-ați trimis o mulțime de victime la ușa mea.
Am ucis doar în legitimă apărare sau pentru a proteja alte persoane.
Justificat sau nu, toți au ajuns la fel, morți.
În afară de mine.
Cam așa.
Dar te voi avea în cele din urmă.
Între timp, îmi vei accepta provocarea,
sau prietenii tăi vor fi uciși.
Nu, te rog, nu poți face asta. Ei nu au nici o vină.
Ba pot. Și o voi face.
Ce pată teribilă pe un suflet curat și nobil.
John ?
Ce, Roxton s-a întors deja ?
Nu, se pare că nu. Se pare că am visat.
Sper că a fost ceva plăcut.
Nu chiar. Gătea.
Am visat că a dat foc la căsuța din copac.
Oh, Marguerite, micul dejun nu a fost chiar așa de rău.
Îmi amintesc cum gătea soția mea. Era un dezastru.
- Nu-mi vine să cred ! - Oh, ba da !
- Am crezut că încerca să mă otrăvească ! - Nu, uită-te !
Extraordinar ! Cum e posibil ?
Balonul meu ! Balonul meu minunat !
- L-a adus înapoi ! - Poți să o vezi pe Veronica ?
E cineva acolo ! Trebuie să fie ea !
Haide !
Știam că te vei întoarce.
Uită-te la el ! Este aproape intact !
Unde este Veronica ? Veronica ?
Iat-o !
Veronica !
Ești bine ?
Am crezut că nu voi mai apuca această zi.
Sunt acasă ! Am ajuns acasă !
Oh, într-adevăr ! Bine ai revenit !
M-am gândit la voi în fiecare zi.
Căsuța din copac nu a fost la fel fără tine.
De-abia aștept să o văd. Unde sunt băieții ?
- Ei bine, uh. - Roxton a plecat la vânătoare.
Să sperăm că va aduce ceva demn de această ocazie.
Și Malone ? Unde este ?
Scrie în jurnalul său ca de obicei ?
El, uh, știi...
Ce este ? Ce s-a întâmplat cu el ?
E bine.
Dar ne-a părăsit. A plecat într-o călătorie.
- Singur ? - Așa a vrut el.
A avut de rezolvat câteva lucruri.
Dar nu te îngrijora, se va întoarce.
Când ?
Nu a spus, dar a lăsat un bilet înainte de a pleca.
Tu însemni foarte mult pentru el, Veronica.
Cred că de tine îi este cel mai dor.
Nu mi-am dat seama cât de important a fost pentru mine,
până când el nu a mai fost ca să mă înveselească în fiecare zi.
Hai să ancorăm balonul și apoi ne putem
întoarce și povesti de toate când va reveni și Roxton.
"Timpul devorează totul", așa a spus un poet roman.
Și, unul câte unul, prietenii tăi vor veni la mine.
Poate când le va veni timpul. Dar nu din cauza mea.
Din neglijența ta,
dacă nu vei intra în acest joc, îi vei pierde pe fiecare dintre ei.
Nu merită să lupți pentru ei ?
Mi-aș da viața pentru fiecare dintre ei.
Bine ! Vom începe cu omul de știință.
- Challenger ? - Umm, e un problematic.
Tot timpul face și desface lucrurile.
A salvat prea multe vieți ca să fie pe gustul meu.
Dacă sunt aici pentru că am omorât prea mulți, așa să fie.
Dar Challenger nu are nici o legătură cu faptul că eu sunt aici.
N-ai spus tu că l-ai urma până și în iad ?
Nu pentru el ai venit pe acest platou ?
- Ba da. - Atunci, cu siguranță,
el este responsabil pentru că tu te-ai rătăcit aici.
Nu e vina lui.
Ce a făcut acest om pentru tine ca să-i fii atât de loial ?
El este alături de mine întotdeauna !
Mă ascultă fără să se îndoiască, mă apără și mă inspiră.
Și tot ceea eu ce i-am vreodată, el mi-a dat înapoi.
Întotdeauna există un început.
La un moment dat, te va dezamăgi sau te va abandona.
Niciodată !
Nu George Challenger.
Câtă pasiune ! Câtă determinare !
Se va alege praful când vei fi al meu.
De ce îi implici pe prietenii mei dacă eu sunt ceea ce dorești ?
"Deși trec prin valea morții, nu simt frica".
Îți place grădina mea ?
Este ceea ce mă așteptam de la cineva ca tine.
Acest cristal reprezintă sufletul prietenului tău.
Și acest labirint reprezintă schimbările și transformările
căilor oarbe ale vieții.
Găsește cristalul și adu-mi-l înapoi înainte de expirarea timpului
și omul de știință va trăi.
Dacă nu reușești, el va fi al meu.
Cât de departe crezi că ai ajuns ?
Oh, trei sau patru sute de mile, poate...
Este greu de spus. Vântul și-a tot schimbat direcția.
Trebuie să fi fost înspăimântător, pierdută și singură.
Nu am fost singură. Am avut jurnalul părinților mei și mult timp ca să-l citesc.
Nu ai găsit nici o urmă de ei...
Nu, am tot sperat.
Dar jurnalul mi-a reînnoit credința că sunt în viață, undeva.
Oh, îi vom găsi, sau te vor găsi.
Challenger, uite !
Pușca lui Roxton !
Și asta nu e tot.
De ce și-ar arunca armele ? Roxton !
Unde este ?
Kay-Ko, vânătorii de capete ! Au fost împușcați !
Evident că de Roxton !
Trebuie să fi fost mai mulți și l-au luat cu ei.
Nu, au fost doar patru.
Dacă vânătorii de capete nu l-au luat, ce s-a întâmplat cu el ?
Fii atent, lord Roxton, sunt incendii peste tot.
N-ai mai fost pe acolo ?
Să te ia naiba !
În numele științei, eu mi-aș da mai mult silința.
De jur împrejur, doar tufișuri !
Te învârți în cerc ! Nu vei ajunge nicăieri.
Du-te dracului !
Oh, îți pierzi cumpătul. Asta nu te va ajuta.
Te-am prins !
Felicitări, nu a fost prea greu, nu-i așa ?
Oh, vezi că nu mai ai timp !
Oh, iar ai greșit drumul.
Asta nu era acolo înainte !
Oh, ba da, a fost. Ești doar confuz.
Oh, l-ai adus înapoi, nu mulți oameni pot să o facă.
Uite.
Oh ! Din păcate, timpul a expirat.
Omul de știință este al meu.
Atunci unde este ? Roxton !
Prima rundă am câștigat-o.
- Ce ai făcut cu el ? - Vei vedea.
Roxton !
Challenger !
Te voi scoate de acolo, George ! Îți promit !
Nu te poate auzi.
Însă te vede, cum îl vezi și tu.
Jur că vei plăti pentru asta !
Nu trebuie să te alarmezi încă.
Prietenul tău nu este mort, el doar așteaptă la ușa mea.
- Ce vrei să spui ? - Mmm, jocul abia a început.
- Poate că-l vei recâștiga. - Cum ?
Spune-mi cum, la naiba !
Mai sunt și alții care îți sunt dragi.
Mai sunt cel puțin încă doi la care mă gândesc.
Marguerite !
Și cineva care sare din copac în copac.
Veronica ?
- Veronica s-a întors ? - De vreo două ore.
Ce încântată era, cât de fericită să fie din nou acasă.
Ce păcat pentru tine că va trebui să o pierzi iar.
Nu voi juca acest joc !
Atunci, îl vei pierde pe omul de știință. Asta vrei ?
Nu voi negocia cu viața Veronicăi !
Nici măcar dacă ți-ai recâștiga prietenul tău cel mai drag ?
De ce ?!
Cine dracu' te crezi ?
Nu ești Dumnezeu ! Ești o boală,
o plagă nenorocită ! Flagelul întregii existențe !
Sunt somnul veșnic...
Sfârșitul suferinței.
Sunt pacea și liniștea.
Nu e plăcută atingerea mea ?
Haide, lord Roxton ! Nu ești tu omul jocurilor de noroc ?
Ai dansat cu mine de atâtea ori și ai plecat.
Nu mai încercăm încă o dată ?
Challenger !
- Unde este ? - Nu știu.
Trebuie să fie pe aici pe undeva. Challenger !
Întâi Roxton, acum Challenger ! Ce se întâmplă ?
Acum o secundă era aici, imediat a dispărut.
Trebuie să fie ceva cu acest loc...
Adică ?
Am mers pe aici de sute de ori.
Atunci, spune-mi ce se întâmplă !
Trebuie să ne gândim logic.
Logic ! De când logica
are legătură cu ce se întâmplă aici ?
Și-au lăsat armele, asta trebuie să însemne ceva.
Înseamnă că oriunde ar fi, nu au arme !
Nu mă ajuți deloc, Marguerite ! Gândește-te !
La naiba, Challenger ! Te ești cel în măsură să explice inexplicabilul !
Câteodată e bine să nu mai revii.
Veronica. Născută în junglă,
unde va și muri. Să o iau acum ?
- Nu. - Hai, joacă-te cu mine !
Dublu sau nimic.
Dacă câștigi această rundă, o cruț și pe ea și pe omul de știință.
Ce joc nenorocit va fi de data asta ?
Oh, nu fi supărat.
Spune-mi de ce îți place de această creatură simplă așa de mult.
Ea ne-a adăpostit atunci când ne-am pierdut...
ne-a unit ca pe o familie și în plus, ea este nevinovată.
Familie ? Care este putere ei ?
Poate să pună capăt unui război sau poate opri timpul ?
O pot termina la fel de ușor cum aș smulge un nou-născut de la părinții săi,
cum aș despărți un bărbat de femeia lui în momentele cele mai fericite.
Nu există nici o siguranță în familie.
Nu în moarte.
Dar cu siguranță în viață.
Un umăr pe care să te sprijini.
Un port unde ești în siguranță față de toate pericolele din lume.
Un loc unde iubirea crește și fericirea rămâne.
Sunt aceste lucruri atât de importante pentru tine ?
Am crezut că ești un om de acțiune, un lup singuratic !
Un vânător care să mă servească, pe care să mă sprijin.
Nu sunt servitorul tău...
și nu voi fi niciodată.
Vino în brațele mele, bucură-te de fericirea care ți-o pot oferi.
Nu ai nimic din ce vreau eu.
Exceptând viața prietenilor tăi.
Voi pregăti ceasul pentru o altă rundă.
Ce joc s-ar potrivi pentru un copil al naturii, hmm.
Un ou, poate ? Un ou de raptor ?
Adu-mi unul nespart...
și voi cruța copilul și voi elibera omul de știință.
S-o luăm de la început !
Trebuie să continuăm căutarea !
Unde, Veronica ? Au dispărut în aer !
Vrei să renunți ?
- Ei ar fi renunțat la tine ? - Nu-mi ține predici !
Nu este vina mea că au dispărut.
Asta ai spus și atunci când eu am fost plecată ?
A fost diferit. Tu nu te-ai evaporat.
Nu mi-ai răspuns la întrebare,
ți-a păsat vreodată că am fost plecată ?
Sau ai zis că am murit și ai rearanjat mobila.
Scutește-mă !
Știi că te admiram.
Dar chiar nu știu de ce, când văd că îți pasă doar de tine.
Unde ești ?
Este imposibil !
Unde să găsesc un ou de raptor aici !
Renunți atât de ușor ?
Nimic nu ar putea trăi aici !
Nu este așa, dacă asculți cu atenție,
vei auzi strigătele lor chinuite.
Și ei sunt la fel de nemulțumiți ca și tine, prinși în...
teritoriul meu glorios.
Grăbește-te ! Timpul nu așteaptă nici omul, nici animalul.
Veronica, așteaptă !
Nu este momentul să ne certăm.
Din câte știm, Challenger și Roxton ar putea fi undeva,
unde se distrează amândoi.
- Oh, asta crezi ? - Nu.
Dar trebuie să rămânem împreună.
De ce ? Pentru că nu poți sta singură ?
Nu, pentru că am rămas doar noi două acum.
Nu știm unde sunt...
sau dacă se vor mai întoarce vreodată.
Ei se vor întoarce !
Ar fi bine, ca de nu îi omor pe amândoi.
Uite, îmi pare rău pentru ceea ce am spus mai înainte.
Și nu am rearanjat mobila.
Totul este exact așa cum ai lăsat.
Știu.
- Îi vom găsi ! - Da.
Și nu ne vom opri din căutare până când nu-i găsim.
Haide !
Trebuie să fie pe aici pe undeva.
Oh ! Da !
Frumos.
Mai repede !
Oh !
Ce păcat !
Vom merge la căsuța din copac și vom începe de acolo.
Bună idee.
Oh, cred că glumești ! Pleacă de lângă noi !
- Ce vrei ? - Pe tine.
- Veronica ! - Nuuuuu !
Veronica, nu și tu !
Roxton, ajută-ne !
Nu ! Nu !
Nu, te rog ! Oprește asta acum !
Lasă-i să plece !
Cum dorești.
Să continuăm jocul nostru ?
Am de ales !
O, ce supărat ești !
Cam nepotrivită pentru un om ca tine.
Prietenii tăi vor fi eliberați dacă câștigi runda următoare.
Dacă nu, voi mai adăuga unul la colecția mea.
- Nu Marguerite ! - Cine altcineva ?
Alo ? E cineva aici ?
Te rog ?
Bine. Liniștește-te, calmează-te.
Arată-te și-ți voi arăta eu ție.
Ce să mă fac ?
Nu mă pot pune cu moartea.
Dar o voi face !
Până la ultima suflare !
Poate că nu era moartea.
Poate era vreun ciudat cu o coasă !
Oh, Roxton !
Challenger !
Veronica ! Mă auziți ?
Vorbiți cu mine !
Spuneți-mi că mă auziți ?
- Ce-i asta ? - Un scurt răgaz.
O pauză, înainte de a continua jocul nostru.
Nu vrei să mi te alături ?
Nu, mulțumesc.
Ooh ! Așa este mai bine !
Ce femeie ar putea rezista unui bărbat așa bine îmbrăcat
și ce bărbat ar putea rezista unei femei care îl dorește.
Tu nu ești o femeie.
Ești un demon, deghizat în rochia unei femei !
Oh ! Asta crezi ?
Vino mai aproape și îți voi arăta cât greșești.
Sunt deja prea aproape de moarte, mai mult decât aș vrea să fiu.
Și chiar dacă acea zi a sosit, eu încă sper să fiu în altă parte.
Mă bucur să văd că ți-a revenit simțul umorului.
Hai, lasă-mă să îți pun struguri în ureche.
Nu în viața asta.
Nu-mi spune că e din cauza lui Marguerite.
Ea este singura femeie de care îmi pasă.
Oh, săracul de tine,
te-ai încărcat cu valiza aia ieftină încă de la Londra.
Aș căra valiza asta oriunde și oricând.
Dacă ar fi aici să-ți asculte declarațiile de dragoste !
Las-o acolo unde este acum.
Asta depinde de tine. Cât trebuie să te implor ca să mă atingi ?
Ca să mă îmbrățișezi ?
Te poți așeza în genunchi, dacă crezi că asta te ajută.
Ce bărbat puternic ! Un adevărat stâlp de oțel rece.
Așa este mai bine.
Sărută-mă ! Nu voi spune nimănui.
Vrei ?
La ce te uiți...
Lord John Roxton !
Rânjești întotdeauna ca o pisică Cheshire.
Și tu, Veronica, te-ai dovedit a fi de mare ajutor.
Eternul optimist... prea nevinovat pentru binele propriu !
Ce este asta ?
Nu începe cu altă mare invenție de-a ta, Challenger.
Lumea este mult mai mare decât crezi !
Și tu, Ned ?
Scrii altă poveste pentru fanii tăi ?
Te-am auzit.
Să nu crezi că dacă mi-ai salvat viața o dată sau de două ori...
suntem mai mult decât ceea ce suntem.
Roxton, unde ești ?
De ce m-ați abandonat toți ?
Fazan ?
Nu mi-e foame.
E ațos dacă nu e pregătit cu atenție.
Pieptul este cel mai bun, ești de acord ?
Știi, îți pierzi timpul, și pe-al tău și pe-al meu.
Încă te mai gândești la prietenii tăi ?
Atâta timp cât îi ai în mână,
doar de ei îmi pasă.
Și dacă ar fi să moară din cauze naturale, ce-ai face ?
Mi-aș continua viața mea,
ce altceva aș putea face ?
- Oh, m-aș putea gândi la ceva. - Asta nu e o soluție.
Este scăparea lașului.
Chiar dacă e s-o pierzi pe iubita ta, Marguerite ?
De ce, aș continua să trăiesc,
să-i păstrez memoria în viață.
Oh, cât romantism, abia mai suport.
Sparanghelul cel mai bun e atunci când e dat într-un clocot.
Vrei să încerci unul ?
Știi, ai o mare plăcere să produci durere și suferință, nu-i așa ?
Eu sunt sfârșitul durerii și suferinței.
Crocant.
Delicios. E preferatul meu.
Personal, cred că moartea este supraevaluată.
Deci, cum a spus un mare poet englez odată,
"Un somn scurt și rapid
și ne trezim veșnici, iar moartea dispare.
Moartea trebuie să moară..."
Și unde este acel poet acum ! Mort și îngropat !
Poezia și gândurile nobile nu schimbă realitatea.
Toți cei care trăiesc vor veni la mine, vrând, nevrând.
Revino-ți, lord Roxton. Nu ai atins nimic aici !
Nici chiar pe mine.
Nu guști nimic din aceste mâncăruri fine ?
Oh, nu mâncarea îmi distruge apetitul...
ci compania.
Ce bărbat ar refuza niște stridii în baie de lichior.
Este, la urma urmei, mâncarea îndrăgostiților.
Da, dar trebuie să adaug că noi nu vom fi niciodată.
Oh, ba da !
Chiar și tu vei simți sărutul morții...
Poate mai repede decât crezi.
Când va sosi clipa, sunt sigur că voi avea cenușă în gură.
Refuzi aceste plăceri simple,
dar îți stabilești standarde atât de înalte.
Crezi că prietenii tăi ar face același lucru pentru tine ?
- Sunt sigur. - Te înșeli !
Te-ar trăda într-o secundă ca să se salveze.
Mai ales Marguerite.
Ești o mincinoasă, nu te cred !
Ești o mincinoasă și o trișoare.
Dacă pe mine mă vrei,
ia-mă acum, dar lasă-mi prietenii în pace !
Oh, pe tine te vreau,
dar trebuie să mi te oferi de bunăvoie, fără rezerve.
Niciodată.
John ?
Încă nu e aici.
Încă sunt singură.
Oh, poate te-ai întors la Londra...
plimbându-te prin Trafalgar Square...
înconjurat de toți cei pe care-i iubesc.
Sper !
Sper că sunteți toți acolo.
Unde ești, moarte ?
Ce mai aștepți ? Nu sunt destul de bună pentru tine ?
Eu nu te mai aștept.
Viața merge înainte. Prinde-mă dacă poți.
Nu mă voi lăsa așa ușor.
O iubești pe această femeie mai mult decât viața însăși ?
Ce pot face ca să rup legătura asta ?
Nimic.
I-ai da viața în schimbul vieții prietenilor tăi ?
A omului de știință și a copilului naturii ?
Umm, grea alegere, nu-i așa ?
Dar invers ? Viețile lor pentru viața ei ?
Ce vrei să spun ?
Ce răspuns dorești ?
Încerc să înțeleg ce te face așa.
- Și reușești ? - Cred că da.
Iubești viața, dar nu ți-e teamă de moarte.
Iubești o femeie și ți-ai da viața pentru ea.
Crezi că oamenii sunt capabili de lucruri mărețe.
Și crezi că binele va triumfa.
Ai rezumat destul de bine.
Și dacă te las să pleci, pe tine și pe prietenii tăi,
ai uita totul și nu ai mai privi înapoi,
ca și cum nimic nu s-a întâmplat.
Cu siguranță aș încerca.
Nu ai învățat nimic !
Nimic din ceea ce nu știam deja.
Atunci, lasă-mă să îți explic mai simplu.
Înainte ca timpul să expire, arată-mi unde sunt stridiile.
Stridiile ?
Despre ce naiba vorbești ?
Jocul s-a jucat tot timpul.
Alege vasul corect și tu și prietenii tăi sunteți liberi să plecați.
Dacă ratezi...
Marguerite se va alătura celorlalți.
Nisipul curge prin clepsidră
ca respirația unui om pe moarte.
Alege acum sau Marguerite este a mea.
Acela.
Ești sigur că nu e fazanul ?
Ultima șansă de a te răzgândi și a alege altceva.
Îmi păstrez alegerea.
Oh, mă gândeam eu. Să vedem...
Sunt acestea stridiile ?
Oh, iar am câștigat și tu iar ai pierdut.
Este așa de mult de când n-am mai fost aici.
Prea mult.
Este ciudat cum locul acesta se schimbă.
Dacă trebuie să trăiesc singură, voi trăi.
Și fiecare zi mă va face și mai puternică.
A venit timpul să mori, Marguerite.
Oh, nu, scoate-ți pelerina.
Nu ți-e frică de mine ?
Vreau să văd cine sau ce ești.
Sunt Moartea, colecționarul de suflete.
Un colecționar !
Nu un criminal ? De ce i-ai luat pe prietenii mei înainte de vreme ?
- A venit vremea lor. - Ba nu, nu a venit !
I-ai păcălit !
Nu ! El m-a înșelat.
Trebuia să fie al meu de mult timp.
Dar a fost prea deștept pentru tine. Prea viclean.
Deci, tu oricum l-ai luat.
Nu poate scăpa de soartă.
Atunci mai așteaptă un pic, ia pe altcineva !
Te oferi tu ca să-l salvezi ?
Pot ?
Ridică arma și dovedește-mi că
viața lui e mai importantă decât a ta.
Dacă o fac, ce garanție am că îl vei cruța.
Nici o garanție.
Nu am venit ca să negociez cu tine.
Pleacă de lângă mine ! Sunt vie !
- Marguerite ! - Unde suntem ?
Nu, te rog, nu Marguerite ! Marguerite !
Nu... Nu lăsa să se termine așa !
Ridică-te, lord Roxton.
Ce mai vrei de la mine ?
N-ai spus tu că vei continua să trăiești și fără prietenii tăi ?
Dacă mureau din cauze naturale, nu așa.
Unul câte unul, i-ai dezamăgit.
Omul pe care ai jurat să-l protejezi, nevinovata copilă a naturii
și femeia pe care nu ai trădat-o pentru mine.
Mi-ai luat totul.
Nu mi-ai lăsat nimic.
Ce s-a întâmplat cu mândria și voința de a trăi ?
- Mi le-ai luat și pe astea. - Oh.
Bietul om.
Cât de ușor mi-a fost să te aduc în halul ăsta !
Cuvintele tale alese și pretextele nobile...
deposedat de ele ești ca oricare alt om.
Spiritul te-a părăsit, privirea nu mai e plină de foc.
Nu mai ești nimic acum, doar humă.
Ai câștigat. Bine ?
Deci, ia-mă...
Dar cruță-mi prietenii, te rog.
Te implor.
Nu, nu încă.
Moartea este crudă și nemiloasă,
inevitabilă pentru orice ființă.
Cu toate acestea, mă simt obligată să îți mai ofer o șansă
pentru a-ți salva prietenii și pe tine.
Un alt joc pe care nu-l pot câștiga ?
Ba poți...
Dacă vrei cu adevărat.
Accepți provocarea ?
Da.
- O voi face. - Bine.
Așa este mai bine.
Așa, deci ce urmează ?
Ce trebuie să mai fac acum ?
Nu întreba pentru cine bat clopotele,
bat pentru tine.
Sau așa a spus un poet englez de care ești atât de mândru.
Bine ai venit la testul final.
Vino aici.
Cine este acest om ?
Un criminal condamnat la moarte,
adus pentru a servi scopului meu.
Și care este scopul tău ?
Un duel.
Alegeți armele.
De data aceasta, jocul tău pare mult prea ușor.
Nu ai încredere în mine ?
Nu.
Sunt identice, un glonț fiecare.
Spate în spate.
La semnalul meu, faceți zece pași,
vă întoarceți și trageți.
Atunci, să terminăm odată.
Noroc, lord Roxton.
Chiar dacă te vreau mai presus decât toți ceilalți,
nu voi fi dezamăgită dacă câștigi runda aceasta.
Voi încerca să nu te dezamăgesc.
Unu...
- Doi... - Dragii mei prieteni...
- Trei, patru, cinci, șase, șapte... - Vă rog, iertați-mă dacă dau greș.
Opt, nouă, zece.
Roxton, nu !
Marguerite !
- Ucide-o ! - Niciodată !
Omoar-o sau ceilalți vor pieri !
Nu !
Omoar-o sau sinucide-te.
Nu, Roxton.
Liniște !
Nu, te rog !
Jocul s-a terminat, sinucide-te sau ceilalți vor muri.
Îmi dai cuvântul tău că îi vei elibera ?
Dă-mi viața ta și eu îți dau cuvântul meu.
E o capcană ! Nu poate câștiga decât dacă o lași !
Bucurați-vă de liniștea morții !
Nu ! Nu !
Ce mai aștepți ?
Pune capăt suferinței lor și suferinței tale !
Să te ia dracu ' !
Te disprețuiesc din toată inima !
Te aștept de partea cealaltă.
Fă-o.
Acum.
Apasă pe trăgaci.
Da !
- Nu. - Ba da !
- Nu ! - DA !
Îmi voi trăi zilele în agonie și disperare,
dar voi nega întotdeauna că ai câștigat !
Oh, zilele tale s-au terminat.
Ți-a sunat ceasul.
Timpul nu mai are nici un sens pentru mine !
Nu ! Nu !
Ce ai făcut ? Ce-ai făcut ?
Să știi, John Roxton,
va veni și ziua ta și atunci vei fi al meu.
Ce s-a întâmplat ?
- Roxton ? - Marguerite !
Chiar ești aici ?
Da și tu la fel !
Challenger, am crezut că te-am pierdut !
Oh, nici o șansă !
Veronica ?
Slavă Domnului, te-ai întors !
Viața a fost așa plictisitoare fără voi.
- Putem merge acasă acum ? - Da !
Haideți.
Moartea era o femeie frumoasă.
În realitate sau în închipuirea ta ?
Este o întrebare tare bună. Arăta destul de reală.
Cu toții am văzut-o.
Da. Dar forța care a produs-o,
a fost doar o iluzie că să te seducă.
- Nici o șansă. - Nici una ?
Îmi ajunge o femeie frumoasă.
Trebuie să te fi tentat un pic.
- A fost ca un dans. - Oh, da, sunt sigur că a fost.
Ceea ce ne aduce la o altă întrebare.
Dacă ați avea de ales, ce ați face în ultima voastră zi ?
Eu mi-aș petrece-o aici, cu voi.
- Și cu părinții mei, desigur. - Și cu Malone, de asemenea.
- Nu-l putem uita pe Malone. - El este, probabil, la Londra acum.
Oh, mă îndoiesc, nu ar fi plecat fără Veronica.
- Chiar crezi ? - Oh, sunt sigur.
De fapt, sunt sigur că se gândește la tine în acest moment.
- Roxton, arată delicios. - Mulțumesc.
Atâta vorbărie despre moarte mi-a făcut foame.
Apropo, cum gătea ?
M-a învățat o rețetă sau două, dar...
e slăbuță în comparație cu tine.
Doi, patru, șase, opt !
Încearcă strugurii. Eu i-am cules.
Traducerea și adaptarea : LuiGeluS bzn1965@yahoo.ca